58 e. Kr. Den romerska provinsen Lusitanien
Precis vad som är fel med den här provinsen. Ingen gästfrihet.
Om man inte får pröva varorna...
...hur kan man veta om man vill köpa dem?
Vi vill dig inget ont. Vi skickades hit för att skydda dig.
Att du sprang iväg från oss måste betyda att du har nåt att dölja.
Gömmer du nåt? Vi kanske måste visitera dig.
Ni satans romare kan gå hem.
På grund av såna som dig måste vi vara här.
Folk som inte respekterar Roms auktoritet.
Må dina barn bli uppätna av vildsvin.
Romare!
Är du hennes pojkvän? Du ser mer ut som hennes syster.
Jag sa ju att den här staden skulle vara intressant.
Du kanske ska säga att du vill vara med oss. Han borde sköta sig själv.
Det där är inte sportmannamässigt.
Du kanske borde gå en annan väg, min vän.
Du borde gå.
Ett råd. Man kan inte alltid förlita sig på försynen.
Det är bäst att inte inleda en strid som man inte kan vinna.
Vad då "inte vinna?"
Folk som ligger blödande omringad av soldater brukar inte vinna.
- Men du förlorar inte. - Nej.
Inte idag.
- Vem är du? - Det spelar ingen roll.
Är du soldat? En före detta gladiator?
Kan du träna mig, till att göra vad du gjorde? Till strid?
Vill du leva i fred måste du förlåta dina plågoandar.
Förlåta romarna kan jag aldrig göra.
Lusitianien må vara långt från Rom, men de styr oss, och de är överallt.
Kan du inte acceptera det blir ditt liv hårt. Jag kan inte hjälpa dig.
Kom till saken, Kaeso.
- Folk blev oense. - Ja, jag vill hoppas ni inte var ense.
Det var ett vanligt slagsmål i en taverna. De avreagerade sig.
Får jag fråga varför ni var oense?
Det är inte värt er tid.
Det var en kvinna. Det var en äresak.
Jag har inte fått nån rapport om en incident.
Stället är ganska avsides. Vi borde inte ridit dit.
Nej, det borde ni inte!
Vi delade ut mer än vi tog emot. Det kan jag försäkra er.
Vi var övermannade.
- Men vi vann. - Det får jag hoppas.
Vi vill ju inte att lokalbefolkningen tror att mannarna är svaga.
Det fick inte det intrycket. Det kan jag försäkra er.
Du kan gå.
Kan jag lasta Rom för kvalitén på soldaterna i vår garnison?
Passar botemedlet inte sjukdomen?
Så kan det vara.
Vi är långt från Rom. Men är det inte ett misstag-
- att låta kejsardömet vakas av så svaga, odisciplinerade trupper?
Någon mindre erfaren skulle säga "Stärk disciplinen, var strängare."
Men jag säger dig, det skulle inte gå. Rom måste skicka bättre trupper.
Jag har begärt det upprepade gånger, å era vägnar.
Jag vet. Roms tystnad är ett klart svar.
- Nero håller sig sysselsatt. - Med konkubiner, spel och orgier.
En gåva kanske? Tribut från vår provins som påminner Rom om vårt värde.
Vad har vi här som Rom inte redan har?
Kork. Och här nära havet har vi matvaror som Rom bara kan drömma om.
Det berör inte Nero.
Den här Kaeso och striden om kvinnan ger mig en idé.
Vi skickar kvinnor!
Färska konkubiner för Nero.
Vi kan säkert hitta några bland lokalbefolkningen som behagar honom.
Orörda, ofördärvade.
Skulle det inte uppröra lokalbefolkningen?
Vi väljer dem från de fattiga och betalar dem väl, så går det bättre.
Jag förstår.
Om vår gåva förnöjer Nero blir han mer villig att skicka oss bättre trupper.
Kan du visa dig på ett så fint ställe i det skicket, Adrian?
Tja, jag har en ursäkt. Vad är din, Caius?
- Har du legat med fåren igen? - Jag har ett jobb, i alla fall.
Jag har större ambitioner än överlevnad.
- Jaså? Som du ser ut? - Det var nog hans syster, Lucia.
Om hon gjort det skulle mina sår vara långt värre.
Du har druckit för mycket.
Ni lär hitta det ni söker efter i byn nerför floden.
De kom direkt från Azorerna. Flyktingar. Ni kan få vilka ni vill.
Vill ni att vi sköter det, eller gör era pojkar det?
Ni får bra betalt om ni är diskreta.
Ja, ingen kommer till mig för en uppvisning.
För omkostnader. Resten när ni levererar.
- De ska bli konkubiner åt kejsare Nero. - Så ska det bli.
Dåliga nyheter.
Sergius och romarna planerar nåt. Vi måste stoppa dem.
- Igår träffade jag nån slags legoknekt. - Vi kan sköta det själva, Adrian.
Nej, han är ingen vanlig legoknekt. Men jag kan behöva lite slantar.
Var är du?
- Ursäkta, kan jag stå till tjänst? - Jag har inte råd.
Jag vill inte ha pengar, bara ha nån att prata med.
Jag letar efter nån. Inte så ung, men inte så gammal som du.
Bastant man. Har en stav, men behöver den nog inte.
Kanske det. Folk bor här för att de vill vara ifred.
Jag vill bara tacka honom, och erbjuda ett jobb.
- Han bor där uppe. - Tack.
Du kanske tror att det är en slump att vi möts, men det är det inte.
Så du lämnade stan för tryggare trakter.
Tyvärr inte.
Jag tänker inte träna dig. Det leder bara till smärta.
- Jag vill erbjuda ett jobb. - Nej tack.
Du har inte hört mitt erbjudande.
När en man som ser fattig ut erbjuder jobb är det sällan värt att lyssna.
Var snäll och lyssna.
De vill ta kvinnor och ge Nero konkubiner.
De väljer det inte fritt, och de är inte födda som slavar.
De blir bortstulna, och det kan jag inte foga mig i.
Vill du hjälpa mig hejda detta brott?
Ingriper man i varje oförrätt i världen får man streta dag och natt-
-tills ens hjärta blir svart som kol.
- Bättre att sköta sig själv. - Är oskyldigas lidande dig likgiltigt?
Så vad är din plan för att stoppa det?
Det skulle inte bara vara jag, utan en kader av likasinnade.
De skulle alla snart korsfästas i stadens utkanter.
Varför hjälpte du mig förut då?
Jag gjorde det inte för din skull.
Gå nu.
Du borde överväga att anamma förlåtelsens princip.
O Herre. Jag vet att jag inte alltid valt rättfärdighetens väg.
Jag har syndat.
Men du har alltid visat mig vägen.
Nu ber jag om din vägledning än en gång.
Sen mitt arbete i Calixto var över, har jag sökt tecken som ger mig vägledning.
- Vad heter du? - Melina.
Lasta på dem.
Bra. Öppna kärran.
Så där. Det räcker.
Det tar minst en vecka att resa till Rom.
Matransonerna räcker inte till fler.
Så det är er lott.
Fort! Dela på er!
Det där gick ju utmärkt.
Jag tror er gåva kommer uppskattas.
Jag har en fråga åt dig, Cyprian.
Hur visste de som försökte blanda sig i om operationen?
De var väl från flyktinglägret.
Var de det?
Jag fick en stark känsla av att de försökte sabotera operationen.
De försöker bara skydda sina nära och kära.
Om det är nån slags organiserad rebellrörelse i regionen vill jag veta.
Det tycks mig väldigt osannolikt. Men jag ska undersöka saken.
Gör det.
- Romarna... De tog... - Jag vet. Jag har varit i lägret.
- Jag vill följa med dig. - Om du är redo att dö, kom med.
- Vad har du för vapen? - Min kniv.
Använd den bara som en sista utväg. Om de fångar dig kan du begå självmord.
- Har inte råd att döda romare. - Har du sett vad de gör?
Dödar du en jagar hela legionen dig.
Skada dem, förödmjuka dem, då kanske man överlever.
Stanna kärran.
Gör som jag säger annars kastar jag av dig.
- Du är galen. - Det har jag aldrig förnekat.
Så det är din legoknekt.
Han är värd långt mer än vi kan betala.
Det är ingen fara.
Kom.
Bra?
Det är inte tryggt för er här längre.
Har ni nåt ställe ni kan resa till?
Ja.
Packa era saker och res iväg innan de återvänder.
Ni borde alla lämna provinsen snart.
Romarna kommer att förfölja oss. Det är bara en tidsfråga.
Och vart ska vi då? Det här är vårt hem.
Jag föddes här. Vi är härifrån och de är inte det. Vi tänker inte flytta.
Det vore bättre att sluta strida. Ni kommer dö om ni fortsätter strida.
Kanske det, man jag får min hämnd.
Du har kämpaglöd, men du är ingen match för romerska soldater.
De skickar en styrka för att hämnas för den här incidenten.
- De kommer få sin hämnd. - Jag bryr mig inte om jag dör.
- Jag kommer aldrig sluta kämpa. - Adrian...
De varma kroppsvätskorna styr honom. Så har det alltid varit.
Men han har gjort så mycket för oss.
Vi är fria män, men vår status är bara något högre än slavars.
Adrian förde oss samman. Han inspirerade oss med en idé.
Att en dag skulle romarna inte längre styra.
Det betyder nåt från någon som övervann så mycket.
- Hur så? - Adrian är föräldralös.
Hans far dog när han var liten. Hans mor uppfostrade honom själv.
Hon hade Adrian och en flicka, Lucia.
En dag, när romarna kom till byn, ville de ta hans mor som sin trofé.
När hon vägrade blev de arga.
De misshandlade henne till döds. Adrian var bara en pojke.
Sen dess har han tagit hand om sin syster själv.
Därför hatar Adrian romarna. Och alla som utnyttjar vårt folk.
Var bor Adrian?
Lämna henne ifred! Hon har inget med det här att göra!
Kanske det.
Släpp henne så följer jag er frivilligt.
Ja, du följer med oss.
Hon med.
Du ska till Neros palats. Tack vare dig.
Legionärer!
Ni skämmer ut er!
Sänk svärden och återvänd till era baracker.
Återvänd till våra baracker? Visst.
Jag jobbade på galärer i tre år. Sex år till på arenorna.
Jag har dödat på sätt du inte ens kan föreställa dig.
Om du inte går kommer jag lemlästa dig.
Och sen ska jag hitta din familj och döda dem i sömnen.
När jag gjort det återvänder jag och dödar dig.
Så tänk efter innan du väljer ditt nästa drag.
- Vem är du? - För dig är jag ingen.
Glöm allt du vet om mig. Och glöm det här stället.
- Jag hade allt under kontroll. - Jo, jag såg det.
Tack.
Ni märker att min bror är lika ödmjuk som han är vis.
Tja, han har en viss sorts mod.
Jag heter Lucia Bardilo.
Jag är Judah Ben-Hur.
Den Ben-Hur som byggde Calixto-katakomberna i Rom?
Vår mor besökte dem.
Är du Judah Ben-Hur?
Hur hamnade du i Lusitania?
Tur och gudomlig försyn.
Innan mina rikedomar rann ut hann vi bygga färdigt katakomberna.
Det är jag tacksam för.
Men sen kom en tyfussmitta från Tibern.
Många dog.
Bland annat min fru och barn.
När jag begravt dem tog jag mina hästar och reste runt kejsardömet.
Så hamnade jag här. Ingen som ville mig ont.
Jag trodde jag skulle leva här i fred.
- Ledsen att jag blandat in dig, då. - Det var mitt val.
Jag vet inte vad jag ska säga. Tack.
Tacka mig inte. Tacka din vän Caius.
Det är han som sa var du bor.
Jag kom inte för att rädda dig från romare.
Jag har ändrat mig om att träna dig och dina bröder.
- Men på vissa villkor. - Så klart.
Är du villig att göra allt för att stoppa romarna?
Att dö?
Ja.
Då ska jag träna er båda.
När vi väl påbörjat det här går det inte att ångra sig.
Så ni måste båda kunna klara er själva. Går ni med på det kan vi fortsätta.
Gå och packa era ägodelar.
Caesar drevs tillbaka från Britannien av krigare på stridsvagnar.
Ja, en bortglömd taktik.
Stridsvagnar är vanliga i arenor men i fältslag är det kavalleri som gäller.
Jag läste att det var två krigare i dem.
En kusk, en med armarna fria, som ibland hoppade ur och stred till fots-
- och sen hoppade tillbaka innan motståndaren hann anfalla.
Hon läser mycket.
Kan du lära mig att köra stridsvagn?
Jag kan rida.
- Innan mor dog hade vi många hästar. - Hon är en skicklig ryttare.
Jag kan skjuta med pilbåge eller slangbella.
Många skogshöns och ekorrar har träffats av hennes pilar.
Att jaga med båge är inte samma sak som att strida med båge.
Klarar du att skjuta på en människa?
Om det är en romare, gladeligen.
Ni har samma resurser som alla motståndare.
Två armar, två ben, och ett huvud att styra dem med.
Om ni är framgångrika kommer ni behålla alla de resurserna-
- fast era motståndare gärna vill ta ifrån er dem.
Adrian, stig fram.
Attackera mig.
Ens mål är inte att reagera på fiendens drag.
Ens mål är att förutse deras rörelser.
Bra.
Om man använder svärd eller andra vapen med klingor-
- finns det ett begränsat antal rörelser man kan göra.
Om man studerar hur attacker börjar kan man bemöta dem.
Angrip mig.
Om man kan observera fienden kan man förutse deras drag och kontraslå.
Observera, förutse, kontraslå.
Annars är man på defensiven.
Då blir ens kontraslag ur balans.
Ni ska lära er finterna för varje vapen och hur man kontraslår dem.
Dela upp er i par.
Vi börjar med en rak stöt.
Säger du att du inte kunde hitta de ansvariga?
Ja. Det stämmer.
Vad tror du deras motiv var?
Det vet jag inte.
Cyprian, du har källor här.
Är det en engångsföreteelse eller tecken på en rebellrörelse?
Det är vissa jäsningar bland folket.
Jag skulle inte kalla det organiserat. Det är nog personligt.
- Personligt? En direkt skymf mot mig? - Jag tror...
Åh, håll tyst! Håll dig i barackerna till du tillkallas.
Jag menade inte mot er, utan att de ogillade att de togs till konkubiner.
Såna episoder kan inte tolereras.
Kan Roms lag trotsas börjar de tänka på uppror.
Våra repressalier måste komma genast och vara skoningslösa.
Vårt prov är hur vi använder denna skymf till vår fördel.
Trupperna här är värdelösa i såna här lägen.
Vad gör man när kniven är slö, Cyprian?
Vässar den.
Ja, men är stålet dåligt blir den snart slö igen.
Vi behöver nya knivar.
Var hittar man såna knivar?
Krigen kring Kartago börjar ebba ut, så många bra legoknektar söker jobb.
Jag tror inte vi behöver leta länge för att hitta våra nya knivar.
Atticus, veteran i tionde legionen. Tjänstgjorde i Gallien.
- Nu fri att utöva ett lönsammare yrke. - Var du gladiator?
Jag tränades vid Ludus Magnus i Rom, och vann min frihet.
Jag tog sen värvning i den tionde legionen.
Fick du goda vitsord?
Det var en ära att kämpa tillsammans med de många som dog i den tionde.
Att leva när så många dog fick mig att fundera på mitt livsmål.
Och hittade du detta mål i livet?
Ja, att samla mina bröder och systrar till att tjäna Rom.
Jag förstår. Jag tackar dig, Atticus.
- Laquearius. - Du måste inte säga alla namn.
Vi har alla gått till arenan.
- Är du en sagart? - Ja, herre. Jag är från Zagros.
- Jag kämpade och vann i Rom. - Kan du visa mig hur?
En frivillig?
Tack. Du kan ansluta dig till oss.
Detta är Tauri från Dacia.
En sveb?
Kan han tala?
Inte så vitt vi vet. Men han förstår, och yxan talar högt nog.
Är han döv?
Nej, det tros att han bevittnade sådana fasor i sin ungdom
när hans by plundrades att han förlorade talförmågan.
Och han hyser inget agg mot romarna?
Det var inte romarna. Det var budinerna.
Jaså, de uslingarna.
Han hjälpte Rom driva tillbaka dem
till den mörka skog där de ruttnar och gror.
Det är inte många andra som skulle oroa mig.
Välkommen, sveb.
Och vem kan du vara?
Jag är Veleda Araeo.
Jag tränades på Collegia Iuvenum i Rom till att bli gladiatrix.
Du var en slav?
Jag är en fri kvinna, dotter till Quillius Araeo, gladiator i Rom.
Du var en venatore? Du dödade djur i arenajakter?
- Ja. Jag stred också i arenan. - Mot kvinnliga gladiotorer?
- Det är brukligt. - Du har väl kämpat mot män?
Det är inte brukligt i arenan.
Jag stred med Lucius Caedicius garnison i slaget vid Teutoburgerskogen.
Jag stod sida vid sida med centurionen.
Jag kan inte säga säkert, men jag tror att de flesta av dem var män.
När fästningen föll, var hon en av de som stannade och stred
för att göra det möjligt för legionen att fly.
Det var en mörk dag för kejsardömet. Du har hedrat Rom.
Lyckan har gynnat oss, Cyprian.
Detta är Braga,
Den sista av Gallaeci-stammen, som stred så väl att hon fick leva
på ett villkor, att hon stred i arenorna i Rom.
Den galleciska andan är välkänd i dessa trakter.
Kanske en demonstration med kastknivar?
- Är dessa en tradition bland ditt folk? - Nej, herre.
- Jag har aldrig sett något liknande. - Jag tillverkade dem själv.
Imponerande.
Välkommen till vår kader, Braga.
Detta är Khutu.
Hon tillhör Xiongnu-klanen, en stor stam med bågskyttar och ryttare
som strövar på den stora stäppen öster om kejsardömet.
Och hur hamnade du här vid havet så långt hemifrån?
Män här blöder och dör på ett sätt
som är vida överlägset män från mina hemtrakter
- Hur så? - Jag skulle inte kalla dem svaga.
Men ett liv inomhus borta från vinden och himlen
gör att de faller snabbare till jorden.
Välkommen, Khutu.
Herre, jag vill inte vara fräck,
men vi söker soldater, inte arena-underhållare.
Cyprian, jag värdesätter dina råd. Men du visar din oerfarenhet.
I många avlägsna provinser strider kvinnorna jämsides männen.
Såna krigares tappra natur har många skrivit om.
Om Atticus borgar för dem utan förbehåll så räcker det för mig.
Som ni vill.
Ni ska samlas vid 17:e legionens garnison vid gryningen.
- Där får ni era instruktioner. - Tack.
- Jag menade inte att vara fräck. - Jag uppskattar att du talar fritt.
Så låt mig ställa en fråga.
Vilken metod skulle du använda för att få tag på de som besvärat oss?
Jag skulle leta rätt på Sergius.
Någon han anlitade måste avslöjat vår plan.
Det bästa sättet att förutse folks reaktioner
är att se hur de reagerade i det förflutna.
Med detta i åtanke, föreslår jag en annan strategi.
En där det inte spelar någon roll vems läppar förrådde oss.
Som faktiskt kan dra nytta av läckor.
I arenan har kvinnor ställts mot djur och andra kvinnor,
men i en verklig strid, finns inga sådana regler.
Din motståndares storlek måste tas på allvar. Räckvidd är en fördel,
men med snabbhet och smidighet kan man övervinna en större motståndare.
Vet vart du ska stöta. Var vaken så du tar chansen när den kommer.
Använd din motståndares vikt och hastighet mot dem.
Bättre.
Högerstöt.
Vänsterutfall.
Högerutfall.
Högre upp.
Lägre ner.
Bra. Nu snabbare.
Rak stöt.
Vänsterutfall.
Höger sida.
Högt upp.
Lågt ner.
Mycket bra. Nu byter vi roller.
Jag är redo att slita sönder romarna som en illyrisk vildhund mot en hare.
- Du talar som en trakier, Aurelia. - Jag ska dricka romerskt blod.
Rada upp er!
Är ni redo att möta romarna?
Redo?
Låt oss se det.
Är du redo?
Redo?
Nej?
Tror man att man bemästrat något, är man inte längre mästare.
Då är man en dåre.
En vis man vet sina begränsningar
och väljer inte strider han har liten chans att vinna.
Fundera på det.
Så hur sköter vi oss? Överstiger vi dina förväntningar?
Om man kunde döda med skämt, skulle du vara en mästare.
Tro mig, jag har försökt. Det är precis lika ineffektivt.
Du har två saker som talar för dig. Du är ung, och du är fast besluten.
Men du är envis och snabb att rusa in i strider.
- Du måste lära dig kontroll. - När kommer vi vara redo att strida?
Två, kanske tre år av ständig träning.
Då kanske du överlever ett möte med såna soldater de har här.
Och de är inte erfarna veteraner. Om du skulle möta en soldat från Rom,
en som deltagit i kampanjer eller med bakgrund som gladiator,
skulle dina möjligheter att överleva minska snabbt.
Jag har inte tid att sitta och gömma mig i skogen.
Angriper ni nu kommer striden bara ihågkommas för hur kort den var.
Ah, men du sa inte vem som skulle segra.
Varför har du så bråttom att dö?
Ska jag styras av romarna kan jag lika gärna vara död.
Lär mig hur man rider stridsvagnen.
Lär dig grunderna först.
Sen börjar vi med strid till häst.
Samla dina män och dina legosoldater.
Ge mig en timme. Jag ska ge dig det du behöver.
Inte mycket. Romarna tog de flesta vapnen när de erövrade oss.
Iberiskt stål.
Romerskt stål, grundplåten för deras imperium.
Det används till deras svärd och spikarna i deras befästningar.
Konsten bakom romerskt härdat stål är hur de erövrat så många.
Min far arbetade i marmorgruvorna tills han dog av slitet.
Många av svärden göts där.
Vapen som de här bör användas som en sista utväg.
Det är därför vi tränar, för att döda romarna.
Nej, ni har lärt er hur man överlever.
Adrian!
Romarna är i byn. De samlar ihop folk vid muren.
De jagar de som ingrep i räden mot lägret.
Stanna här, alla ni. Om ni vill leva vidare, följ inte med.
- Men de är mitt folk! - Du är inte redo.
Lucia, stanna kvar.
- Det är mig ni söker. - Var du ensam ansvarig?
Jag anlitade några legoknektar. De var dåliga och är inte längre med mig.
Du vet väl att ditt brott bestraffas med döden?
Åh, jag hoppades jag skulle kunna belönasmed en villa i Cypern,
men jag är obekant med romersk lag.
Gode herre...
Jag föreslår att vi besparar Rom kostnaden av en rättegång.
Och den utdragna rättsprocessen...
...här i vår fina provins. Jag föreslår att fallet avgörs genom envig.
- Det är väl okonventionellt, herre. - Tystnad.
- Men han är obeväpnad. - Det får han skylla sig själv för.
Fortsätt. Gör slut på honom.
Som ni önskar.
- Jag sa att ni skulle stanna kvar. - Var tacksam att vi inte gjorde det.
Om du vill leva, gå nu.
Du kommer att bli dödad.
Det må så vara, men om vi alla dör, vem ska fortsätta kampen?
Vi måste retirera till garnisonen. Samla förstärkningar.
Det är klokt. Jag anfaller dem medan Kaeso retirerar till fortet.
- Ur vägen. - Vi retirerar inte.
Stanna du, men vår legatus måste tillbaka och vårdas.
Jag har sett många sår. Det ser inte livshotande ut. Vi stannar.
Vill du verkligen ignorera en direkt order från en romersk officer?
Om det blir känt att vi besegrades av en man och en barnskara,
hur ofta lär jag få nya uppdrag? Vi stannar, och vi ska segra.
Skicka ett sändebud till garnisonen. Vi stannar och strider.
Det är inte värt att förlora allt för ett liv.
Jag vill stanna och strida.
Tänk på din syster.
Caius!
Gå. Ta honom i säkerhet.
- Annars har din vän dött förgäves. - Nej! Jag kan stanna och slåss.
Din död här kommer inte bli ihågkommen. Gå nu!
Gå! Gå!
Avrätta honom.
Vad heter du?
Vad spelar det för roll för dig?
Kroppen kan dö, men namnet kan leva vidare. Ge mig ditt namn.
Mitt namn är Judah Ben-Hur.
- Vad väntar ni på? Avrätta honom! - Det namnet är värdefullt i Rom.
Ta namnet du! Ge mig hans huvud!
Denne man ska inte avrättas i dag.
Du vågar trotsa mig?
Den här mannen är värd mycket mer levande än död.
Ta honom tillbaka till arenorna så tjänar vi tiofaldigt mer än ni betalar.
Jag ska avrätta mannen själv.
Jag kom inte hit för att spilla romersk blod,
men om mer blod spills, kommer en del av det vara romerskt.
Jag ska se till att ni avrättas för detta.
Ni är en av många som sagt så.
Detta är insubordination. Hur kan jag acceptera...
Hör på mig, herre. Försiktighet kan vara bäst nu.
Skulle vi inte äras mer i Rom om vi skickar fången till arenan,
där hans död kan motsvara hans rykte?
Kanske, men om vi låter dem åka bort, vilka tar rebellerna som flydde?
Ursäkta, herre, men jag vet att dessa rebeller knappt är män.
Kaeso, när din åsikt är önskad, kommer jag be om den.
Ni anlitades för att utrota dessa rebeller, med alla medel.
Att infånga en då många flytt är inte ett fullbordat uppdrag.
Ni lär enkelt fånga dem med tanke på hur de stred idag.
Han är den ende värd att fånga.
Vi kan fånga dessa skurkar på kort tid. Men det kan också finnas ett sätt
som låter Atticus ta denne Ben-Hur till Rom och samtidigt locka fram de andra.
- Om jag får vara så djärv. - Fortsätt.
Låt Atticus ta Ben-Hur på en stor väg, sedd av många när han lämnar byn.
Då får Ben-Hurs medhjälpare veta det.
Vi kan ordna ett bakhåll på vägen och ta dem med överraskning.
Vi gör väl så.
Upp med dig.
Vilket är det svagare av könen?
Är det fältet som grödan växer i
eller det som bara planterar fröet?
Är det inte ett svårare jobb att växa och vårda grödan för skörd,
än att lägga ett enkelt frö i myllan?
Jag tror att din mylla har sett många frön.
Om du vill att dina frukter hänger kvar, Dio, ska du nog tiga.
Tack, Atticus. Jag skulle föredra att inte smutsa ner mina blad.
Vad talade vi om? Ja, det svagare könet.
Khutu, vet du vem han är?
Någon som gudarna inte gynnar.
Du då, Veleda?
Jag vet inte, och jag bryr mig inte.
I Rom lär vi få en annan reaktion på namnet Ben-Hur.
Vad tror du?
I gamla tider var ditt namn känt från Judeen till Hispania.
Jag misstänker att i Rom kommer många njuta av din död i arenan.
Kanske ödesgudinnorna låter dig leva. Det är upp till gudarna.
Eller ska jag säga Gud i ditt fall? Du antog den nya religionen.
Låt mig fråga dig, var är din Gud nu?
Kan du inte tala? Vägen till Rom är lång och uttröttande.
Visa lite tacksamhet. Roa oss med några historier från gamla tider.
Var du inte galärslav som stred mot makedonierna till sista man?
Är det inte Ben-Hurs historia?
Den som räddade romerska konsuln, och blev hans adoptivson?
Red stridsvagnar i Rom i den blodiga arenan?
Kan du inte tala?
Jag kunde ha huggit huvudet av dig som den där dåren befallde.
Någon med dina förmågor kan rentav bli uppskattad av Rom. Allt är möjligt.
Vad säger du, gubbe?
Vad är det du grubblar på så allvarligt?
Ber du till din Gud för en snabb död?
Han ber för tystnad.
Men romarnas bakhåll då? Kommer de inte beröva oss vårt byte?
Svaret är enkelt. Vi tar en annan väg. Romarna kommer aldrig att hitta oss.
Caius, Caius, se på mig! Se på mig!
Det här kommer göra ont.
1, 2, 3...
Håll den intryckt.
Ta hand om honom. Hälsa Lucia att jag älskar henne.
- Du kan snart säga henne det själv. - Var stark.
Du kommer repa dig, Caius.
Jag trodde inte att jag skulle dö så långt från Rom.
- Säg inte så, herre. - Du måste inse, Cyprian...
Lova mig en sak.
Ta min aska till Rom.
Jag ska ordna det, herre.
Du frågade tidigare vad jag funderade på.
Jag funderade på huruvida det var acceptabelt att ta ett liv igen.
Jag är nyfiken på ditt svar.
Jag bestämde mig för att jag kunde ta ett liv
om jag lät den vars liv jag skulle ta fatta beslutet.
Om du vill leva, släpp mig och lämna denna plats.
Om du föredrar att dö, stanna här.
Valet är ditt.
Mycket generöst av dig.
Vore du inte en så värdefull vara skulle jag stycka dig där du sitter.
Så du har gjort ditt val?
Tauri, stanna här. Vakta Ben-Hur.
Alla andra, kom med mig!
Ska vi fortfarande ta honom levande?
Nej.
Ge mig dem.
- Hästarna är felvända! - De verkar stå rätt.
Den ska vara vänster och den höger!
- Är det illa? - Hoppas vi inte måste svänga kraftigt!
- Sen när har hästar sidor? - Om du lyssnat...
Jag lyssnade! Jag minns ingenting om hästar som har sidor!
- Jag sa till dig att inte blanda dig i! - Tja, det är lite sent för det!
- Och ett tack vore trevligt! - Tack!
- Hur många? - Tre, närmar sig snabbt.
Inte än! Vänta tills de är inom räckhåll.
Gå! Efter dem!
Denna slinka kan inte vara dig värd nåt om du är så ivrig att låta henne dö.
Vill du att hon lever, var smart. Överlämna dina vapen.
Ingen av er är värda nåt. Jag är ute efter Ben-Hur.
Om jag skulle ge dig Ben-Hur skulle jag ändå dödas.
Det får väl bli så här.
Vad heter du?
Atti...
Säg det till roddaren.
Tryck den här mot såret.
Kommer hon överleva?
Det beror på henne.
Är du verkligen Ben-Hur?
Jag följer med er om jag måste.
Lämna dem här.
Nog med blod har spillts idag.
Var tyst.
Jag är sonson till Quintus Arrius, Roms konsul.
Som pojke roade min farfar mig med berättelser om Ben-Hur.
Den jag uppskattade mest var hur Ben-Hur räddade min farfars liv
när makedonska pirater sänkte hans galär i det stora havet.
Du räddade honom fast han var romare.
Du var hans adoptivson, eller hur?
Det är sant.
Du ska du gå i frid.
Du har Cyprian Arrius ord.
Med en större styrka kan vi krossa romarna.
När Lucia och Caius återhämtat sig
kan vi börja rekrytera en armé av fria män. Tränar du dem...
Öppet krig mot romarna är inte något jag är intresserad av.
Men om du behöver hjälp en dag, ropa mitt namn.
Om du ropar det högt kanske vi kommer träffas igen.
.:: Först på www.hounddawgs.org ::.
Översättning: David Weman